Дами и господа доближаваме друг голям Истанбулски символ.
Едно от най-прочутите места в Турция: мостът на Босфора
Свързващ Европа и Азия.
В последните 2000 години, много нации искали да контролират това специално място
което било важно за транспорта между Европа и Близкия изток.
Този мост бил основан през 1973 и както сами ще се убедите
трафика е винаги натоварен. Ако погледнете напред
ще можете да видите мостът Султан Мохамед
който бил открит през 1988, след като градът се разширил.
Моля, бъдете внимателни при напускане на кораба и вземете всичките си принадлежности.
Докато сте в Оскада можете да се разходите
и пробвате рибата, която местните рибари почистват и приготвят.
- Татко, виж! - Наир, дай да видя балона.
Не искам да отлети.
Наир чакай, нека татко да го завърже.
- Забавляваш ли се миличък? -Да, много.
-Избра ли си нещо? -Извинете ме.
Хасан! Хасан! Какво става?
Помощ! Моля някой да помогне!
Помощ! Помощ!
-Помогнете моля! Моля ви помогнете! -Какво се случи?
- Не се безпокойте, ще се оправи. -Хасан, любов моя!
Ето го.
Здравейте на всички!
Добра работа, Еял. Отлична работа. -Благодаря. - Шампанско за всички?
Да пием.
- Вече си истинска знаменитост. Наслаждавай се.
ВОДЕЩ ТЕРОРИСТ ЕЛИМИНИРАН
Не само в Израел...
"Мозъкът на атаките на Хамас беше убит".
Добре ли си? -Да. Говори ли с Айрис? -Вчера.
И? -Тя звучи добре. -Странно. Не отговаря на обажданията ми.
Тишина, моля. Наздраве!
Наздраве! - Чакайте секунда!
Не трябва ли да кажем по нещо?
Добре... за Еял който обича професията си.
Страхотна работа.
Нещо да добавиш, Менахем? -Много забавно. Няма да кажа нищо.
Наздраве!
Айрис?
Айрис, спиш ли?
Айрис?
" Еял"
Менахем...
Стреляй на воля...
В добра форма си.
Благодаря. - Как си?
Много добре защо? -Просто така. Радостна съм че си добре.
Менахем помоли, ако можеш да се отбиеш в офиса му.
Радвам се да те видя. Не можеш да изчезнеш така.
Почиваш? Забавляваш се? -Обичайното. Започваме нова операция, нали?
Не отиде на психолог?
Няма да ходя. Айрис ходеше на терапия безконечно.
Страхувам се, че ще ти се наложи. Знаеш правилата.
Майната им на правилата. Какво общо има това? -Каква е връзката?
Травмиращо е и докато не говориш с... -Не мога да повярвам на ушите си.
Не бъди толкова агресивен. Опитвам се да помогна.
Давай помогни ми.
Помниш ли Алфред Химелман? -Нацистът, който искаше да откриеш?
Може да се каже. -Той е наполовина мъртъв. Кой го е грижа? - Мен.
Той затри всички евреи от цяла област в Германия.
Почти никои не оцеля освен мен, майка ти и още някои.
Химелман живял в Аржентина през всичките тези години.
Някаква мръсна сделка с правителството го защитавала.
Преди два месеца той изчезна. Не знаем на къде.
Какво имаш предвид? -Химелман има син в Германия,
който винаги сме наблюдавали.
Той не е дете, има две възрастни деца.
Дъщерята срещна израелец и се премести в Кибуц.
И син в Берлин.
И с какво мога да помогна? -Синът идва да посети сестра си.
Тя се безпокои заради само-убийствените атентати.
И така тя се обади на туристическа агенция за да наеме екскурзовод и си мислех...
Какво? Да го заведа до музея на Холокоста?
Мисля, че ако се сближиш с тях, ще научим за дядото.
И имам нужда от някой, който говори немски. -Менахем, бъди искрен.
На никой не му пука вече.
Той ще умре сам съвсем скоро.
Искам да го хвана преди бог да го направи.
Ало?
Къде?
Ришон ЛеЦион?
По дяволите! Колко убити?
Обади се на Яков! Как не отговаря? Обади се отново!
Менахем! Все още не е пристигнал.
Тогава се обади отново. -Чух. - Галит! -Менахем!
По дяволите, мобилните не работят. Всеки път, когато гръмне бомба...
Няма значение, ще проработят скоро. По дяволите!
Дванадесет мъртви.
Здравейте. Аз съм Аксел. Това тук е моето име.
Г-н Химелман, добре дошъл в Израел.
- Току-що изпусна ежедневната бомба. -Какво?
- Току-що имаше бомба. Терорист се само-взривил -Къде?
Не далеч. Ришон ЛеЦион. Това е град наблизо.
- Много ли е близо? -Да, но не се страхувайте.
Никога не гърмят повече от една на ден. Имам предвид, обикновено.
Но може би за теб ще има втора днес.
Шегувам се.
О'кей.
По дяволите.
-Какво? - Тази музика.
Винаги пускат тъжна музика след бомба.
Нека послушаме хубава музика.
О'кей... имам "The Doors",първият албум "Morrison Hotel",
малко Dylans, Tom Waits,
и разбира се "The Boss".
-Харесва ли ти Спрингстийн? - Да.
Защо не?
Пиа! Пиа!
Ела тук.
Внимателно.
Ела тук...
- Здравей! -Внимателно, ще те намокря.
Ти си сигурно Еял! - Да. Здравейте!
- Пиа! - Знам.
- Благодаря ви. -Току-що го посрещнах. Той беше уплашен
- когато чу за бомбата. -Говорите много бързо!
Малко иврит..., но уча...
Чудесно.
- Да тръгваме. Гладен ли си? - Да.
Това е секретарят. Той ръководи моя Кибуц.
-Това е моят брат Аксел. - Здравейте. - Здрасти.
- Харесва ли ти храната в Кибуца? -Да, много. Благодаря ви.
- Рибата е много добра. -Тукашна е. Сестра ти? - Да.
Много е мила сестра ти. Казах й
ако не бях женен, щях да се оженя за нея.
Чао.
-Имаме"РикудайАм" тази вечер. - О, браво на вас.
- Какво е"Рикуим"? -РикудайАм. Това е Еврейски танц.
- Забавно е. -Знаеш ли ги тези танци?
Е, знам достатъчно за тях.
Затова мисля, да ви оставям.
- Ще се видим утре. - О не, моля ви, останете с нас.
Да, моля.
Завъртете се надясно.
Още един път.
Хайде.
Завъртете се надясно.
-Изчезнахте. -Не, трябваше да си поема малко чист въздух.
Това толкова забавно.
Късметлия си, че живееш тук, можеш да го правиш всяка седмица.
Трябва да запомня стъпките за да науча моите деца.
- Може би можеш да потанцуваш със сестра ми. -Не.
Не, забранено ни е да танцуваме с клиенти от първата вечер.
Съжалявам.
Това беше много добро.
Винаги е добро. Освен танците няма много какво да се прави тук.
Това не е Берлин.
Хладилник, шкаф, седалка,
Маса,
- прозорец, врата. - Много добре.
И с кого танцуваш по принцип?
С всеки.
Нямаш ли си гадже? Приятели?
Не.
Какво ще кажеш за екскурзовода ни?
Той изглежда силен.
Той би направил невероятни поправки на къщата със сигурност.
Моето последно гадже беше като него.
И какво се случи?
Да, понякога е малко трудно, но хората тук обикновено са мили.
Само ме питат дали някой в семейството е бил нацист
Любопитното е, че когато кажа "да", те ме поглеждат състрадателно.
но никой не обижда семейството ми.
Както казвам: хората винаги ще ти върнат това, което ти си им дал.
И това е грешка, братко. Много си наивен.
Как така?
Защото когато гаджето ми разбра истината за семейството ни беше краят.
Приключи. Първо каза, че не е проблем,
че не мрази германците, но откакто му го казах, не можеше да си го изкара от главата.
Той вече не можеше да продължи с мен.
Искаш ли мляко и захар?
Спомням си:малко мляко и бучка захар.
Да спомняш си.
Аксел, за какво дойде всъщност?
Не искаш ли да видиш татко и мама? Наистина им липсваш.
-Мама искаше да те питам... -Знам.
Можеш да им се обадиш и да им кажеш че си се провалил. Че няма да се върна.
- Чакай малко. -Какво искаш от мен?
Добре съм тук. Мястото е спокойно.
Това място е фантастично, но защо не говориш с тях или да ги посещаваш?
- И защо ти напусна дома ни? -Но аз живея в Берлин.
И колко често ги виждаш? Всеки 4 месеца?
Не е същото. Ние говорим по телефонът, във връзка сме.
Не искам да поддържам връзка. Не можеш да ме разбереш.
Те знаят, че не искам нищо от тях.
Добре, добре.
Хайде, нека не се караме. Дойдох само да бъда с теб.
И така Хензел и Гретел продължиха да се карат.
Много драматично. Какво ще кажеш?
Грешиш. Има нещо там. Трябва да се доближиш до него.
- Концентрирай се. -Концентриран съм. Какво искаш?
Какво става? -Това е моят въпрос.
Ще свършим скоро и ще се върна. Нали така, Менахем?
Кога започваме тренировката? -Не бързаме. Продължавай с това.
Ще се върна по-късно. -Криете нещо от мен? Няма проблем. Тръгвам си.
Успокой се.
-Добро ви утро. - Добро утро.
Защо не се присъединиш?
Добре...
Може да хапна яйце.
И така, къде ще ходите?
- О, не идваш ли с нас? - Не, трябва да работя.
Ще се присъединя към вас през уикендът.
- Имате ли хубав план за днес? -Е много възможности,
Можем да видим християнските свещени места, или местата споменати в библията.
Всичко което Аксел пожелае.
-Има толкова много места, които бих искал да видя.
В Хайфа е красиво, нали?
Също така искам да видя Галилейското езеро,"Кинерет".
Кинерет?
Изглежда познаваш страната доста добре.
Винаги съм бил заинтересуван от Израел. Също искам да видя палестински градове.
-Можем ли да отидем и до тях днес? -В другата посока е.
-Както и да е, защо искаш да ходиш там? -Защо не?
Донесох някой от моите дискове.
Заповядай.
Нека видя какво друго имаш там.
Предимно певици.
- Само жени. - Защо?
Харесвам певиците, когато пее мъж,
винаги имам усещането, че нещо липсва.
Наистина ли? Странно.
- Кой е тази? - Джильола Чинкуети. Италианка е.
Пасва съвършено на пейзажът, не мислиш ли?
- И колко деца имаш? -Нямам деца.
Но ти спомена, че ще учиш децата ти да танцуват.
Не. Имах предвид децата, на които преподавам.
Работя за тази организация.
Помагаме на деца на емигранти от Турция и други места.
Помагаме им с домашното. Четем с тях.
Няма много пари в такава работа.
- Боже мой, звучиш точно като родителите ми. - Защо? Какво мислят те?
- Баща ми притежава голяма фабрика и иска да работя там. -Разбирам.
Той винаги очакваше от нас да се присъединим към семейният бизнес.
Но тогава Пиа си тръгна и аз просто им казах,
по-добре да направя нещо полезно с моят живот.
Разкажи ми повече за твоето семейство?
Добре, няма много за разказване. Само моите родители и Пиа.
- Нямаш ли дядо, баба? - Не.
Те умряха преди много време.
-Имаш ли някакви? -Какво, дядо баба ли?
Не. Всъщност дори моята майка умря преди няколко години. И баща ми.
- Е, той умря когато бях в гимназията. -Разбирам.
-Имаш ли деца? - Не. И няма да имам.
Защо не?
- Забрави. Не ти трябва да слушаш песимистичния ми поглед към света.
Здрасти Пиа...
Не, вече сме на север. Защо?
Разбирам. Искаш ли да говориш с него?
О'кей. Ок, чао. Имало е бомба в Хайфа.
- Много близко до мястото, където минахме. -Какво се е случило?
Още един тези шибани терористи се е взривил. Четиримата души умрели.
По дяволите, това е ужасно.
Понякога мислил ли си защо тези хора правят това?
Имам предвид...
Колко отчаяни трябва да бъдат за да ходят там и да се самоубиват?
Какво има да му се мисли? Те са врагове.
Има много да се мисли. Те имат майки и деца.
Тогава защо идват да убиват невинни майки и деца тук?
Няма какво да се мисли.
Казва че дядо му е мъртъв. Писна ми от този фалшив либерал
Говори ми за мотивите на атентаторите-самоубийци.
За малко да го фрасна. -Успокой се.
Какво каза за дядо му?
- Няма такъв. -Разбери повече.
Може би той не знае. Може би...
Може би си мисли, че е клонираната-овца Доли и никога не имал дядо.
Спри да се държиш като дете. Може би наистина се нуждаеш от терапевт.
Не се нуждая да наглеждам някакъв си немски пацифист
субсидиран от Министерството на Външните работи.
Защо се палиш толкова? Не е като теб.
Отпусни се, забавлявай се.
И ако научиш нещо повече...
Както и да е. Трябва да тръгвам. -Обади ми се по-късно.
Кинерет.
Значи, тук се е случило всичко.
Хей, Исусе, излъгали са те!
Невъзможно е да ходиш по вода.
Браво, успя.
Не разбираш, не можеш просто да дойдеш до Галилейското езеро
и да започнеш да ходиш по водата.
Ако можеше, всеки щеше да го прави.
-Трябва да се подготвиш. -И как ще го направиш?
-Моля те, просвети ме. -Добре...
Трябва напълно да се пречистиш.
Сърцето ти трябва да е чисто от вътре.
Никакъв негативизъм, никакви лоши мисли.
-И тогава? -И тогава ще можеш да ходиш по водата.
Сигурен съм.
"Шоу за таланти"
-Къде беше? -Просто отидох да взема нещо. - Какво?
- Трябва да направим" Пепеляшка Рокафела". -Ти си луд!
-Защо не? -За какво говорите?
-Брат ми е пиян. -Не съм пил нищо.
- Помните ли песента," Пепеляшка Рокафела"? - Пепеляшка коя?
Спомняте ли си Естер Офарим?
Да, знам името, но какво знаете за нея?
Тя и нейният съпруг, Офарим, бяха голяма работа в Германия през 60-те.
Да. Моята луда леля й беше голям фен.
Тя ни научи" Пепеляшка Рокафела"
Аксел и аз пяхме на семейните партита.
Обличахме се като принц и принцеса.
Благодаря! Благодаря много!
Благодаря ти, Том. И сега имаме изненада.
Нашата Пиа и нейният брат Аксел.
#Ти си дамата, ти си дамата, която обичам
# аз съм дамата, дамата която...
#Ти си дамата, ти си дамата, която обичам
# аз съм дамата, дамата
# - Ти си малката дама - Аз съм малката дама, Ооооо
# -Харесвам вкуса ти. -Благодаря ти много.
# -Харесвам очите ти. - Mмм това е много хубаво.
# -Харесвам твоята брадичка -Кажи го пак
#Харесвам твоята брадичка, брадичка, брадичка
# -Ти си този, ти си този, който ме влудява
Рокафела, Рокафела,
# -Ти си този, ти си този, който ме влудява
Рокафела, Рокафела,
# -Ти си моят Рокафела, - Аз съм твоят Рокафела
- Първо надясно... -Не, левият крак първо.
Танцуваш добре, нека отидем в Берлин и да го изиграем за рожденият ден на татко
Не говори безсмислици.
Казаха нещо за купон, но без детайли.
Забрави Менахем. Ще бъдат тук всеки момент.
Ще ги закарам на Мъртво море. През долината Йордан.
През деня е безопасно, не се безпокои.
Ще му покажа Йерихо. Той иска да види палестинци.
Той е такъв досадник. Няма да спирам в Йерихо не се безпокой.
Може да го удавя в Мъртво море. Може да стане световна новина.
О'кей, Менахем. Тук са, трябва да тръгвам. Чао!
- Добро утро. -Добро утро.
Увери се, че брат ми ще сложи крем против изгаряне.
Нали разбираш, изгаря много бързо.
Два часа в пустинята и ще бъде червен като домат.
Няма проблем, това е част от услугите.
- Кажи ми, харесва ли й да живее тук? -Да, харесва й.
-Тя има ли си гадже? - Имаше си, но вече не.
Един мъж който срещнала в Индия. Тя казва, че израелските мъже са...
- Какво, невъзможни? -Да. Имам предвид... не.
Няма проблем. Не е първата, която мисли така.
Истина ли е, че израелците не обичат да говорят за чувствата си?
Не знам. Не ми се говори за това.
А ти, имаш ли някаква връзка?
Не съм толкова добър във връзките.
Познаваш ли някой добър във връзките?
Мисля, че си прав.
Как можеш да знаеш какво мисли една жена всъщност?
Те винаги се оплакват, че не слушаш, че ни си свързан с чувствата си,
че никога не плачеш.
Никога не знаеш кога са сериозни. Кога наистина го мислят.
Какво имаш предвид?
Много години бях обвързан с жена, Айрис.
Това е. Сега съм сам.
Хайде. Да забравим тези неща.
- Яла. -Яла? -Това е на иврит.
Значи "хайде". Не трябва да ходиш по водата тук.
Можеш вместо това да плаваш.
-Наистина ли никога не плачеш? - Никога.
Дори когато гледаш тъжен филм, или слушаш тъжна песен?
Всъщност, имам добро извинение.
Когато бях на 15, докторите откриха, че имам рядък проблем на окото.
Каналите ми за сълзи са сухи, тъй че не мога да плача дори и да искам.
-По дяволите. Сестра ти ще ме убие. - Какво?
Наистина си изгорял.
О'кей. Сложи малко на ръцете си.
Аз ще намажа гърба ти.
Значи не са те обрязвали? Никога не съм виждал.
Говорехме за това в казармата.
дали изглежда по-голям, и дали е по-добре в леглото.
Не знам. Този е единственият, който съм имал.
Всички ли са така в Европа?
В Германия почти никой не е обрязан, с изключение на турците.
В другите страни на Европа, нека помисля...
Италианците... определено не са обрязани.
Също англичаните и французите, определено не.
В същност само мюсюлманите са обрязани в Европа, и евреите, разбира се.
Мисля, че изглежда по-добре обрязано.
Виждам че знаеш доста за това.
Благодаря ти.
Ужасен студ е тук.
Не се отдалечавай.
Единственият начин да се стоплим е да седнем близо един до друг.
Всеки израелски войник знае това.
-Е, колко често идва сестра ти да ви посещава? -Не идва.
-Защо не? -Не се разбира с родителите ми.
Всъщност дойдох тук за да се опитам да я върна за рождения ден на баща ни.
- Рожден ден? -Да баща ми ще стане на 70,
организираме парти за него.
Майка ми мисли, че би било чудесна изненада ако Пиа дойде.
Звучи добре.
Да, ще бъде голямо събитие, с много гости.
Родителите ми живеят във вила, до Ванзи.
Там ще бъде партито.
Но Пиа, дори не иска да говори за това.
- Мога ли да ви попитам нещо лично? - Разбира се.
Нямам какво да крия. Давай.
Винаги съм се чудил какво е да израснеш Германия
и неочаквано да осъзнаеш какво се е случило през втората световна война.
Е, това не е лесен въпрос. Било ли е вашето семейство в...?
-Сменяш темата. -Ок, съжалявам.
Да ти кажа откровено, това е нещо, за което почти никога не говорим.
Моите приятели, го чувстват като част от миналото.
Те го усещат, като нещо, с което нямаме нищо общо.
- Не е нужно да говорим за това ако не искаш.
Не.
Всъщност трябва да се говори за това, и по-специално в Израел.
Просто... винаги когато се опитам да говоря за това, аз...
Не знам. Никога не намирам точните думи. Чувствам се...
Не знам...
Глупаво?
-Това е интересен начин да се гаси огънят. -Това е най-добрият начин.
Научава се при Скаутите.
Казах ти, не пи достатъчно вода.
Не слушаш.
Беше прекрасно. Благодаря ти.
Моля.
Слушай, това е израелска певица като за теб.
-За какво се пее? - Любовна песен, нали знаеш...
Но какъв е текста? Можеш ли да го преведеш?
Да, мога да опитам.
"Двамата караме кола, казваш ми че ще бъде дълго пътуване
" така че да мога да заспя.
" по-късно ми казваш, всичко което се е случило.
" не спя.
" Броя звездите през дупките на одеялото.
А ти, с цигарата ти в уста
" пеейки заедно с радиото
"Любовна песен.
" целуни ме силно,
" целуни ме докато заболи. "
Това е, горе-долу.
Продължава по този начин.
Стреляй на воля...
По дяволите!
Какво става? Работиш усилено, а?
Твърде много певици. - Какво?
Нищо. Просто...
Ти... трябва ли да докладваш за това? Можеш ли просто...
Няма проблем. Няма нищо нередно. Не е толкова лошо. Ходи си вкъщи.
Приятен уикенд.
Почини си. Не се безпокой. -Виж, това е проблем.
Момчето напълно отрича. Той премина през травма.
Може да е рисковано да го изпращаме на такава сложна работа.
Казваш, че само така можеш да го предпазиш?
Ще бъда готов с него до 2 дни. Всичко е наред. Знаеш ли какво?
Провери му резултатите от днешната практика.
Обзалагам се че не са добри. -Не знам.
Не мога да се откажа от него. Той свърши невероятна работа с Абу-Ибрахим. Нуждая се от него.
Настоявам да се види с Руди.
Ще го убедя, че той не е просто някакъв психиатър, а главен съветник.
Прекъсвам ли?
-Не. Просто се питам кога ще свършиш с тази глупост.
Само още два дни. Менахем трябва да поговорим.
Секунда. Позволи ми да свършва с Гело. Вземи това.
Провери допълнителния материал за Химелман.
Допълнителен материал? Казах ти, мъртъв е. Какво искаш?
Съжалявам.
Доста време прекарах в пустинята.
Ще седна отвън, да чета. Говорете, колкото е необходимо.
-Изглеждаш различна днес. - Различна? -Да.
Не знам, косата ти изглежда...
Каза че отиваме в изискан ресторант в Тел Авив, така че сложих малко...
червило.
- Хубаво е. -Благодаря.
Мога ли да ви предложа десерт? Имаме шоколадово суфле със сладолед
- Имаме крем брюле... -Може би трябва да изчакаме докато брат ми се върне.
О'кей. Ще ви дам няколко минути.
Много е общителен брат ти.
Да, такъв е.
Имам адреса на най-добрия купон в града.
Място наречено" Т. L. V." е.
Не ме гледайте. Не знам нищо за тези неща.
Имам предвид, нищо.
-Сигурен ли си, че това е мястото? -Да изглежда чудесно, нали?
- Искате ли питие? -Да. -Бира, моля.
-Какво да е за теб сладурче? -Сладурче?
- Ок тогава, не си сладурче. -Три бири Хайникен.
Ей сега се връщам.
-Благодаря. Хайде да танцуваме. -Не, не мисля.
- Защо не? -Ти ходи да танцуваш. Аз съм ок.
-Сигурен ли си? -Да, аз съм ок.
- Отивам си. - Защо? -Просто трябва да вървя.
Ще ви взема утре от хотелът.
Добро утро.
- Добре ли спахте? -Да, аз съм ок.
Добро утро. Има ли проблем ако закараме Рафик до Йерусалим?
- Той живее в... Как се казваше? -"Бейт Джала" -"Бейт Джала"
Арабин?
Както и да е. Вие плащате.
До тук бяха границите преди да завземем Източен Йерусалим през "67.
Арабски снайперисти седяха на върха на тези стени.
Ако имаха лош ден застрелваха евреите ходещи от другата страна.
Мисля че трябва да слезем тук.
- Може ли да ни оставите? - Защо?
Рафик ще ме води до магазина на чичо му.
Това е стената. Може би искаш да оставиш бележка там.
- Религиозните вярват, че бог ги чете. - Нямаш причина да се ядосваш.
Няма значение вече,
важното е, че намери някой който да го заведе на пазар. Имам предвид,
не е ли това причината, да дойдете в Израел?
Толкова е странно. Той винаги обичаше да се перчи.
В гимназията, пред приятелите на родителите ни
първото нещо което щеше да каже е: "Их бин швул"
- Което е" Аз съм гей" на немски. -Е не ми го каза на мен.
Нито ти, но няма значение вече.
Може би си го изплашил? Може би си казал нещо което...
- О, значи сега е моя вината? -Не е въпроса за вината.
Наистина не ми се говори за това. Нека говорим за теб, о'кей?
Защо не се върнеш у дома за рождения ден на баща ти?
-Той ли ти каза за това? -Тайна ли е?
-Не е, просто не искам да ходя. -Защо не?
Не искам да се връщам там. Не искам да ги виждам отново.
-Но те са твоите родители... - Страна ли взимаш сега?
Това е женската част. Искаш ли да поставиш бележка?
О да, Аксел.
Вижте. Исках такова с години.
-Колко плати за него? - 100 евро. 100 евро?
-Рафик му намали цената. -Дай ми якето.
Какво има?
- Кажи какво искаш аз ще говоря с него.
-Не се меси! -Еял, какво правиш?
-Позволи ми да оправя това, ок? -Не, всичко е наред.
Той щеше да плати за това двойно повече в Берлин.
Какво? Той е щастлив. Той няма чувството, че е бил ограбен.
Не се меси, о'кей?
Върни парите!
100 Евро? Трябва да се засрамиш.
Няма да намерите по-добра цена. Заклевам се.
-Съжалявам господине. -Няма значение.
Достатъчно. Чудесно.
Ето 100. Връщам 20. Получаваш го за 80.
Да мамиш ли се опитваш? Дай ми парите.
20, 40, 60, 80...
Това е.
Само 20? Какво мислиш?
- Не трябваше да го правиш. -Защо не?
-Казах ти, това е добра цена за Аксел. -Е и?
Е? Не бяха много пари за мен.
Чувствам се толкова неудобно заради магазинерите.
Бедните палестински магазинери...
Бях забравил че вие германците сте толкова чувствителни.
Човешката мъка винаги докосва вашите сърца.
-Какво каза? -Нищо. Забрави.
Аз ще си тръгвам.
- Съжалявам. -Всичко е наред. Не е твоя вината.
Беше ми приятно да се запознаем. Пази се.
-Късмет. -Благодаря.
-Нека поддържаме връзка. -Ще поддържаме.
Мога ли да кажа едно изречение? -Давай.
Вие евреите сте така обладани от това, което ви е било причинено.
-Ако можехте до го забравите щяхте да сте способни да видите... Вече са 3 изречения.
- О'кей. Благодаря за превозът. -Няма защо.
Това е всичко останало от пълен обществен автобус
След като още един атентатор-самоубиец се взриви.
Терористът, карайки 4 X 4 SUV, спрял зад автобусът
Докато е взимал пътници от спирката...
-Атмосферата е много напрегната. - Да.
Някога мислила ли си да се върнеш в къщи на гости?
Искаш ли да разрушиш нашето бъдеще?
Те са родителите ни.
Не знаеш нищо за родителите ни.
Кажи ми тогава.
Не искам, обещах да не се връщам.
Ако има нещо което трябва да знам, ти си човека който трябва да ми го каже.
Нямаш ли никаква представа?
Цялото време което баща ни прекарва затворен в стаята си?
И всичките обаждания в чужбина по средата на нощта?
Какво имаш предвид?
Всички тези обаждания...
Вдигнах телефонът веднъж по погрешка, и разбрах
Че нашият прочут дядо е все още жив.
Че са му се обаждали през всичките тези години и че не може да мърда.
-Все още ли е жив? -Беше жив когато си тръгнах.
Не вярвам. Казаха ни, че той е умрял в края на войната.
Казаха много неща.
Толкова се ядосах. Крещях и настоявах, че той трябва да отиде в затвора.
Мислиш ли, че той е все още е жив?
Не знам.
Тръгнах си същия ден.
Татко беше уплашен, че щях да отида в полицията. Беше ужасно.
Не разбирам. Защо не ми каза?
Беше отишъл в Италия.
Беше влюбен за първи път. Не исках да те безпокоя.
Но аз се върнах след няколко седмици.
Знам.
Съжалявам.
Не можех да живея там знаейки това.
Нека поддържаме връзка.
Трябва да тръгваме.
Е, имаш ми телефона.
Ако си някъде наоколо...
О'кей. Благодаря.
Радио 102 FM, Тел Авив,
И както обикновено ще ви пуснем тиха музика след само-убийствен атентат.
"Приятен добър ден, спокоен ден"
Благодаря ти много за всичко. Имах много интересна ваканция.
Беше удоволствие.
Това е моят адрес в Берлин. Повече от добре дошъл си ако си някъде наблизо.
Благодаря. Но да ти кажа истината, никога не съм бил в Германия,
И не мисля, че някога ще искам да отида.
Е, ако си промениш решението.
Ти му кажи. Не се чувствам добре с това.
Няма проблем ако му го кажа аз. Ще го държа зает с Химелман.
Колко време ще трае тази нацистка глупост? Не излиза ли твърде скъпо?
Не се безпокой говорих с шефът. Задника ти е покрит, аз...
Здравей Еял. Замина ли?
Да, замина. Трябваше да ми кажеш че е гей.
Има ли значение? -Нали ти не прекара две седмици с него?
Истински гей-гей? -Не, наполовина гей.
Имаше ли игриви ръчички? Опита ли се да те опипа?
Разбирам, че се забавляваш. -Изобщо не ми е смешно.
Ето го последния диск. Дори не го прослушах. Свърших с това.
Готов съм за новата операция.
Ок, ще ви оставя сами.
Не мога да повярвам, че ме забърка с тази простотия.
Да обикалям с него... имам предвид, нямам нищо против,
но всички започнаха да тренират. Пропуснах вече три дни.
Слушай! Решиха, че ти не...
Казах ти... Предупредих те.
Какво? - Съжалявам. Опитах. Казах им, че беше много добър с германците.
Че си в невероятна форма. -По дяволите! По дяволите!
Кои си мислят че са те?
Аз започнах тази мисия и аз трябва да я свърша!
Какъв друг агент щеше да направи такава чиста работа?
Аз... забрави. -Не го приемай толкова навътре.
Ще има и други операции... -Достатъчно ми беше от теб!
Достатъчно от теб и от твоите глупави нацисти!
Здрасти. - Здрасти.
Менахем ме помоли да ти донеса това.
Иска да го чуеш. -Благодаря, аз...
Трябва ли да ти го връщам? - Не.
Ами... ако не се нуждаеш от мен ще си ходя. -Благодаря.
Вдигнах телефонът веднъж по погрешка, и разбрах
че нашият прочут дядо е все още жив.
Че са му звънели през всичките тези години и че не може да се движи.
-Все още ли е жив? -Беше жив когато си тръгнах.
Не вярвам. Казаха ни че е умрял в края на войната.
Казаха много неща.
Толкова се ядосах. Крещях и настоявах че той е трябвало да отиде в затвора.
Мислиш ли, че той е все още жив?
Не знам.
Татко беше уплашен, че щях да отида до полицията. Беше ужасно.
Добро утро.
Благодаря ви.
Ето.
Здравейте, ще бъде приятен ден.
и за да имате щастлив ден,
Ще слушаме Бъфало Спрингфийлд...
Какво правиш тук?
Исках да те изненадам.
Е успя.
Благодаря. Наистина обичам хот-догс.
Това не е хот-дог. Това е вурст с къри.
- Вурст с къри? -Вурст с къри.
-Приятно е тук в Берлин. -Е, какво очакваше?
Не знам.
Истината е, че...
Притеснявах се, че няма да се радваш да ме видиш.
Не, не разбираш.
Как мога да ти го обясня...
Бях в много деликатно положение когато дойде в Израел.
Деликатно?
- Спомняш ли си, че ти казах за Айрис? -Гаджето ти?
Е, истината е, че тя беше моя жена.
Бяхме женени от няколко години. И около месец преди да дойдеш в Израел
тя неочаквано...
Тя почина и...
Нямаме много туристи сега, и нямаме много работа, и аз...
Виж, след като си тръгна почувствах че...
Не исках да си мислиш че само защото...
Знаеш... купих билетът и...
Няма проблем.
Яж си вурста с къри. Ще изстине.
Преди да забравя...
Не мога да повярвам. Фолклорни танци.
Благодаря ти. Много мило.
Нямаш представа колко мило. Знаеш ли колко унизително беше
да вляза"Тауър Рекърдс" и да питам за такава музика?
Трябваше да видиш човекът там, как ме погледна.
Извинете ме.
- Може ли две бири? -Коя марка?
-Имате ли"Хайникен"? -Да.
От къде сте?
Израел.
- Нещо за ядене? -Не благодаря.
Току що се натъпкахме с "къри вурст".
О, гастрономи!
Добре, може би не харесва Израел, но мисля че харесва теб.
Наистина? Не бих могъл да разбера. Не съм по германците.
- Какво имаш предвид? -Никога не съм бил с германец до сега.
- Какво? -Бил съм с италианци, англичани, французи
Турци и палестинец, но никога с германец.
Имаш ли някаква представа защо?
Всъщност не. Просто така се е получило.
Предполагам, че е по-малко сложно.
Винаги съм си мислел, че хората като теб... по-лесно се справят с тези въпроси.
-Кои? Германците? -Не.
-Знаеш... -Гейовете?
Да. Мислех че е по-лесно. Като с арабинът. Срещнахте се и веднага.
Рафик? Не съм сигурен, че е истина в неговия случай, но... Да,
понякога е много бързо.
- Защо? Ревнуваш ли? -Не.
-Може да бъде забавно някой път нали? -Какво?
Да бъдеш способен да видиш някого когото харесваш и просто...
да си легнете направо, без да говорите много.
Да, това може да е хубаво.
И когато това се случи...
Как проработва? Имам предвид...
Как разбираш?
Вие хетеросексуалните...
-Какво? -Всички сте еднакви.
Единственото нещо, което искате да знаете е кой прави "Шнуки, Шнуки,.
Всъщност не.
Не, имам предвид...
Е, интересно е.
Ти, например.
Какво би...
Ако наистина искаш да знаеш, харесва ми и по двата начина.
В края на краищата, колко алтернативи има? Би било глупаво да се ограничаваш.
Но...
- Не боли ли? -Всъщност не.
Трябва да отпуснеш дупето, и след това може да е доста приятно,
усещането, че някой влиза в тялото ти,
усещането...
Може би е достатъчно като за първи път, нали?
И така, как е арабския ти приятел?
Много по-добре,
След като му изпратих още 100 евро да даде на чичо си за онова глупаво яке.
Аксел! Каква изненада!
Я виж ти кой е тук?
-Искам да го пробвам. -Той е чудесен.
Той е израелски приятел.
Как си?
Как беше купона в"Роузес"?
Добре както винаги.
Сега трябва да пийна сериозно.
Понякога и аз имам нужда някой да ми държи ръката.
Дръжте се прилично.
Ще се видим по-късно.
-Казаха че си сладур. - О, трябва ли да се лаская?
Не се разстройвай, те наистина са ок.
Някои от тях дори са доброволци в нашата организация.
Не трябва да ме убеждаваш. Спомни си, Дана Интернешънъл
#Да живее живота! Да живее Виктория... #
Добре ли си?
Еял...
Напусни преди да ти гръмна главата.
-Говориш немски? -Не.
- Но току-що проговори съвършено. -Моите родители говореха немски.
-Какво? -Майка е била родена в Берлин.
Тя живя тук докато я задължиха да си ходи
Така израснах, без немски продукти в къщата,
без пътуване към Германия, без да се говори никога за това.
Когато бяха сами и мислиха че не ги слушам, говореха на немски.
За това ли донесе пистолетът?
Не знам, просто преди да тръгна към летището, се уплаших.
Не мислих кой знае колко просто го взех.
-Много лошо че не го уби. -Какво?
Много лошо, че не го уби онова копеле.
Тези хора замърсяват светът. Те превръщат всичко в гадост.
Знаеш ли какво?
Докато си тук, защо не дойдеш до Кибуца на моите родители?
Техният какво?
- Тяхната вила. Говорих ти за нея. Помниш ли?
Рождения ден на баща ми е този уикенд.
Ела вместо Пиа.
Ще бъда щастлив да дойда.
Знаеш ли, почти да ти купя този диск.
Купих го на летището на път към вкъщи.
- Купих толкова много дискове на иврит. -Само певици, надявам се.
Нека спрем тук за кафе.
Благодаря.
Това беше първата магистрала в Германия.
През 20-те е имало автомобилни състезания тук.
Виждаш ли тези места там?
Оттук всички важни хора са гледали състезанията,
- Всички политици, аристократите. - И после, Хитлер и неговите хора.
Да, той също е сядал там.
Знаеш ли, когато бяхме в гимназията,
група студенти отиде в Германия като част от разменна програма
имаше всякакъв вид истории
как германските момичета били лесни и нали знаеш...
Но имаше едно нещо, което не можех да си изкарам от главата.
Моите приятели си казаха, че всеки който са видели на повече от 60 години
е израснал по време на войната и вероятно е участвал в нея.
и те си направили игра с хората по улицата
и ги питали на иврит: къде беше когато семейството ми беше изгорено в лагерите?
И те започвали да се смеят и... разбираш...
Искаш ли да играем тази игра тук?
Мина ми през ума, но разбрах че
само хората, които са били на 80, 85 е могло да бъдат в армията тогава.
-Много малко от тях са все още живи. -Не бъди бъзльо! Пробвай!
Колко стар ти се вижда този мъж?
-Какво става? -Няма да повярваш...
Но аз познавам този мъж. Той е приятел на моите родители.
Невероятно.
Здрасти. - Здрасти. -Какво правиш тук?
-Наглеждам те. -Не разбирам. -Успокой се. Представи ме и ще си ходя.
Оставам тук. Стая 223.
Това е Менахем, приятел на майка ми. Това е Аксел.
-Приятно ми е да се запознаем. -На мен също.
Винаги е приятно да се сблъскаш с някой познат, просто ей така.
Ще се присъедините ли към нас?
Не благодаря ви, тръгвам. Просто имах нужда от сандвич.
Е беше приятно да се засечем.
Чао.
Света е малък, нали?
Да. Винаги ми се случва.
Това е една песен на Естер Оферим, която много ми харесва.
Предполагам, не трябва да превеждам, а?
Ето го.
Аксел, радвам се че си тук.
Здрасти! - Хайде, дай ми това.
Вие също.
-Няма проблем. -Дай й го. Няма избор.
Това е Егла, тя се е грижила за мен откакто бях малко момче.
-Егла, това е Еял. -Добре дошъл.
Надявам се, че добре се грижиш за нашия Аксел.
Някой трябва да го прави.
Ела в кухнята, по-късно. Направих Чийс кейк.
Ела, да кажем здравей на майка ми.
-Майко! -Аксел.
-Скъпи. -Това е майка ми.
-Приятно ми е да се запознаем. Аз съм Сигрид.
-Аз съм Еял, също ми е приятно да се запознаем.
- Еял, това е... -Израелско име.
О разбирам, хубаво. Значи живеете тук?
Не, за първи път съм в Германия.
Добре дошъл, тогава. Надявам се да си прекарате добре.
Извинете... Има толкова неща за вършене.
Аксел, моля те бъди навреме довечера в 8.
8 часа.
-Изглеждаш... - Какво?
Много германски.
Благодаря ти. И ти си си същия.
- Мислиш ли, че с това сако е добре? -Разбира се хайде.
-Хубаво е да те видя синко. -И аз също татко.
Къде е сестра ти?
Тя не успя да дойде.
Напусна ни заради този отвратителен Кибуц...
Нека не говорим за това сега. Рождения ти ден е татко.
Това е моят приятел, Еял.
Приятно ми е.
Аксел, страхотно е че те виждаме.
Здравейте.
Планира ли нещо специално за баща ти?
Разбира се, чичо Густав.
Внимание, моля.
Мислих много за това, какво да направя за 70-ият рожден ден на баща си,
нещо което би ни повдигнало настроението,
и реших да ви науча на един танц който научих.
Обещавам ще бъде лесно, и ще му се насладите много.
Нека направим кръг,
следвайте моите движения... ще бъде много лесно.
Елате. Леля Фреда ще застане тук...
-Няма ли да танцуваш? -Трябва да свърша нещо.
Ще започнем с десния крак... ... десен, ляв, и тогава спираме.
Още един път, вдясно, вляво, тогава се завъртате.
Вдясно, вляво, вдясно и след това се завъртаме.
Навътре, навън и тогава спираме.
Завъртате се.
И тогава се завъртате наново.
Стъпка в дясно
И се връщаме,
Ок, нека започнем отново.
Настоявам. Хайде.
Още веднъж.
Завъртете се
Завъртете се отново.
И, внимание,
и... това е всичко. Щастие за всички!
Благодаря сине. Това беше приятна изненада.
# Нека живееш дълго, Нека живееш дълго.
# - Три благословии.
# Нека живееш дълго, Нека живееш дълго.
# - Три благословии
Здраве! Здраве! Здраве!
Щастлив съм да бъда тук със семейството си отново.
На рождения си ден.
Татко.
Да загасим свещите.
Аксел нямаш си представа колко съм щастлив
да бъда тук днес с баща си и сина си.
Това е Аксел, сина ми, познаваш го.
Мамо.
За това ли ме изпрати в Израел?
За това ли искаше да дойда с Пиа?
Това стана в последния момент.
Не мислих, че ще успеем да го вкараме.
Ако знаех за това, нямаше да дойда.
Не ми говори за етика.
Не видя ли колко щастлив беше баща ти?
Да.
Много лошо че стареца няма да държи политическа реч.
Не ми говори с този тон. Особено ти,
винаги правеше всичко за да ни ядосаш.
Защо трябваше да водиш този израелец тук?
Винаги правиш всичко възможно за да ни засрамиш.
Това ли си мислиш?
Не сме ли достатъчно толерантни?
През всички тези години ни шпионираха за да видят дали сме в контакт
с дядо ти, все едно сме престъпници.
Какво сме им направили? Те дори контролираха нашите телефони...
Помислих, че е свършило но грешах.
Може би аз съм идиот, но какво ще стане ако приятелят ти е от Мосад?
Ако не е, съм сигурен че ще се присъедини към тях след тази вечер.
Еял?
Той е жив. Във вилата е.
- Седни. - Там е. Видях го.
-Да имах чувството че ще се появи. -Много е стар, но все можем да го приберем.
Няма охрана, само медицинска сестра.
Вземи това.
Полудя ли? Нека го приберем и да го съдят в Израел. -Еял!
Наистина не е проблем. Можем да го направим само двамата. Просто се нуждаем от кола
и ще го закараме до мястото за отвеждане. - Не разбираш. Никой не знае.
Какво имаш предвид? Ние сме... -Няма ние, няма кола, няма прибиране.
Трябва да свършиш това сам.
Само ти. Ликвидирай го!
Да го ликвидирам? -Да.
Но Менахем...
Можем да го изкараме. -Еял, слушай ме внимателно.
Защо дойде тук? Да намериш този човек, нали? Вече го намери.
Той е наполовина мъртъв, но само наполовина.
И това е нашият шанс. Да не му позволим да избяга без наказание.
Върви! Направи правилното нещо.
За мен, за майка ти.
Върви!
Не се страхувай.
Да го хвана преди Бог да го направи?
Да. Хвани го преди Бог да го направи.
Айрис, жена ми...
тя не ме напусна, разбираш ли...
тя се самоуби.
Тя ми остави бележка.
Тя ми написа, че убивам всичко, което се доближи до мен.
Не мога да убивам повече.
Просто...
Не искам да убивам повече.
Здрасти, Аксел.
5 часа сутринта е. И Том най-накрая заспа отново.
Знаех, че не трябваше да те слушам теб и скъпата ти сестра,
и да говоря за това да имаш бебе и как би променило живота ми.
Промени го. Станах безсънен роб.
Бих се върнал в леглото сега но не мога.
Ще събираме пъпеши тази седмица.
Във всеки случай, ти и твоя Андреас бихте могли да дойдете на посещение
знаеш, да направи нещата като любящ вуйчо,
та аз и Пиа да можем да си починем за няколко дни.
Истината е, че да бъдеш баща не е толкова ужасно.
Всъщност е доста интересно, толкова нови неща ми се случват.
Сънувам...
Снощи дори сънувах теб.
Бяхме на север отново, до Галилейското езеро,
ти си свали сандалите, направи стъпка напред,
и просто започна да ходиш по водата,
и не падаш, не потъваш. Нищо
Просто ходиш по водата все едно е най-лесното нещо на света.
и след това се обръщаш и ме хващаш за ръката,
и аз... аз те следвам.
и изведнъж двамата ходим по водата.
И продължаваме да ходим и ходим, и има някаква музика около нас.
И аз те поглеждам а ти ми се усмихваш.
И всичко е така... спокойно.
И ние се чувстваме добре. Просто... Добре.
SuBS By: A. R. C. H. I.